Adaptarea Bubuloimare
Cu 30 de milioane de ani în urmă,
Africa tropicală era acoperită de jungle dese.
Dar acum nu mai e...
Aici în Africa de Est,
toate pădurile au dispărut demult,
în primă scenă e un peisaj modificat
pentru desfăsurarea celei mai memorabile povesti a faunei de pe continent.
Si ea a început în pădure.
Cimpanzeii sunt perfect adaptati pentru viata arboricolă.
Ei îsi adună aproape toată mâncarea din coronamentul copacilor.
Dar acesti cimpanzei trăiesc în Cheile Kyambura din Uganda,
si uneori, se vor angrena într-o călătorie neobisnuită.
Căminul lor este o fâsie îngustă de pădure,
înconjurată de vaste savane deschise...
... câmpii acoperite kilometru cu kilometru, de o iarbă foarte bogată.
A trăi la granita dintre pădure si savană
va însemna că uneori, cimpanzeii se vor aventura
în acest nou si atrăgător habitat, în căutarea hranei.
Dar ei nu se simt prea confortabil în aceste zone pline de iarbă,
asa că-si caută hrana doar pentru vreo câteva ore,
până când la un moment dat, se vor reîntoarce sub acoperământul pădurii.
Totusi, pentru nenumărate alte specii,
acest nou habitat, al marilor câmpii est-africane,
a devenit fundamental pentru supravietuirea lor.
Dar cum de s-a modificat atât de dramatic, această parte a Africii ?
Cu 30 de milioane de ani în urmă, pe când jungla mai învăluia continentul,
o imensă lamă de lavă incandescentă,
de sub platoul Est-African, a fost împinsă către suprafată.
Sub actiunea acestor presiuni, scoarta pământească s-a crăpat
creând Marele Rift African.
De-a lungul riftului au erupt mari vulcani,
si au declansat un lant de evenimente
care au modificat pentru totdeauna aspectul acestui relief.
ZGOMOTE SURDE ALE ERUPTIEI VULCANILOR
Ol Doinyo Lengai este un vulcan încă activ.
Numele său Masai înseamnă "Muntele Zeilor".
Ultima sa eruptie a acoperit câmpiile de dedesubt cu un strat gros de cenusă.
Cenusa are un efect profund asupra vegetatiei înconjurătoare.
Când se răceste, este mai tare decât cimentul.
Se solidifică într-atât, încât rădăcinile arborilor se luptă din greu, să crească pe dedesubt.
FEMEIE CÂNTÂND UN CÂNTEC AFRICAN TRADITIONAL
În zona Marelui Rift est-african limbi imense de pământ
au fost acoperite de această cenusă vulcanică rezistentă la cresterea copacilor...
... întinzându-se din partea de est a Tanzaniei până în nordul Kenyei,
si de-a lungul bratului scurt al Riftului vestic,
până în fundul văii Riftului din Uganda.
Formarea văii Riftului nu a dus doar la aparitia unor vulcani proeminenti,
ci încretind si scoarta, a fortat înăltarea unui lant de munti precum acestia:
măretii Ruwenzori.
Ei se ridică la aproape 5000 de metri înăltime,
si precum restul înăltimilor muntoase ale Riftului,
ei au un efect colosal asupra vremii locale
si implicit, asupra vegetatiei înconjurătoare.
Ceata si norii se rostogolesc peste junglele umede din bazinul Congo
aflate chiar la vest de Ruwenzori.
Aerul cald si umed se îndreaptă către munte,
unde pe măsură ce se înaltă, se răceste,
astfel că marea majoritate a precipitatiilor cade pe versantii săi,
si doar prea putin din ele, mai ajunge peste câmpiile din est.
Această combinatie unică a Riftului,
restrângerea ariei ploilor si prezenta cenusei vulcanice,
este cea care întretine pădurile de la poalele muntilor.
Pe locul lăsat în urmă, se dă acum o bătălie.
Doi colonizatori foarte hotărâti
se luptă pentru a-si consfinti dreptul de a-si înfige rădăcinile pe câmpii...
Unul dintre competitori este mai degrabă mic si modest:
iarba...
FOSNETE
... iar oponentul, singurul arbore capabil să-si mentină locul în savane...
... copacul ghimpos al Africii: acacia.
El poate subzista aici, datorită rădăcinilor sale superficiale
capabile să extragă orice umezeală din solul de deasupra stratului de cenusă...
... si micilor sale frunze, care reduc pierderile hidrice prin evaporare.
Succesul său este atât de mare, încât poate creste până la sase metri înăltime.
Dar trebuie să facă fată unor prădători.
Micile frunze ale copacului acacia sunt suficient de nutritive
pentru a hrăni cea mai înaltă antilopă din lume...
... suficient de semeată pentru a exploata o nisă ecologică, la care nimeni altul nu poate ajunge.
Dar coroana acestui arbore, nu este atacată doar de sus în jos,
ci si dinspre rădăcină spre vârf.
Antilopa gerenuk are un schelet care s-a adaptat astfel încât
să-i permită să-si petreacă toată ziua stând pe picioarele din spate.
Dar înăltimea nu este singurul element esential
contracarării mijloacelor de auto-apărare ale acestui copac.
Dik-dik este una dintre cele mai scunde antilope africane.
Nu va putea ajunge la înăltimea coronamentului,
iar în apropierea solului, spinii de acacia ating dimensiuni de-a dreptul înfricosătoare.
Dar capul micut al antilopei dik-dik
este perfect adaptat să se strecoare printre tepusele acestuia,
astfel încât arborele de acacia este atacat din toate părtile.
Acacia nu poate decât să reziste impactului unor asemenea rozătoare,
dar există si unele de mare tonaj, cărora nu le ajunge doar de o simplă gustare.
MURMURE DE JOASă FRECVENtă
Lăstarii de acacia sunt pur si simplu anihilati
de cel mai mare vegetarian al lumii.
Dar nici copacii maturi nu sunt într-o mai mare sigurantă.
Trompa elefantului este suficient de sensibilă pentru a alege câte o singură frunză...
... dar totodată, si îndeajuns de puternică cât să poată rupe crăci întregi.
Combinatia dintre colti si trompă actionează ca o pârghie asupra lemnului greu...
.. iar corpul de trei tone are efectiv rolul unui buldozer.
Un singur elefant african poate face una cu pământul, câte un copac pe zi.
Iar în savanele Riftului turmele numără peste 150.000...
... fiind capabile de eradicarea tuturor pădurilor de acacia.
Remodelarea peisajului la o asemenea scară,
joacă un rol important în favorizarea celuilalt competitor,
iarba...
Iar iarba formează peste 50% din dieta unui elefant,
asa că este interesul lor să facă curătenie printre copaci
si să mentină spatiul liber pentru cresterea ierbii.
Spre deosebire de alte plante, iarba creste mai degrabă
din propriile-i rădăcini, decât dintr-o tulpină.
Aceasta-i conferă o uluitoare putere de regenerare.
Ceea ce înseamnă că poate fi aproape tot timpul secerată,
o sursă de hrană practic nelimitată.
Această plantă indestructibilă
si-a adjudecat astfel, toate câmpiile văii Riftului.
Ea sustine cea mai extinsă biodiversitate
a celor mai mari rumegătoare din lume.
FORNĂIELI
Dar există si un revers.
Iarba este greu de digerat,
asa că rumegătoarele trebuie s-o consume într-o imensă cantitate.
Aceasta înseamnă intestine lungi, iar acestea cer un corp mare.
O dietă bazată pe iarbă, înseamnă a paste 16 ore pe zi,
ceea ce nu lasă prea mult timp pentru alte treburi importante.
Acesta este kob-ul ugandez,
una dintre cele mai răspândite antilope din vestul Văii Riftului.
Ele îsi vor căuta cumva timpul necesar îndeplinirii unui ritual de împerechere... ... surprinzător de complex.
Masculul kob ocupă un mic teren consacrat împerecherii, numit arenă.
Este locul în care masculii se adună pentru a face paradă,
si către care se îndreaptă femelele, pentru a-si alege la rândul lor, perechea.
Fiecare mascul vrea să aibă cel mai bun loc.
Dar pentru a-l dobândi, ei trebuie să lupte.
Si totul e pentru a impresiona doamnele,
care sunt deosebit de pretentioase, când e vorba să aleagă partenerul potrivit.
Femelele au în vizor doar masculul cu cel mai bun sânge -
cel mai puternic, care detine cea mai râvnită pozitie
drept în mijlocul arenei.
Femelele îsi aleg perechea,
apoi îi permit să le verifice "aroma" hormonală
pentru a-i confirma că este gata de împerechere.
O femelă intră în călduri la fiecare 20 de zile sau pe aproape,
dar este receptivă doar pentru câteva ore,
asa nu prea au timp de flirt.
Sarcină îndeplinită. Schimbul de gene este complet.
FLUIERĂTURĂ DE CHEMARE
O NOUĂ CHEMARE
Acum femela se poate relaxa sub protectia învingătorului.
Există si un motiv personal în spatele acestei alegeri.
Mijlocul arenei este de fapt, cel mai sigur punct,
căci gruparea atâtor antilope preocupate doar de împerechere,
atrage inevitabilii prădători ai acestora.
Leii adulti vânează cel mai bine lucrând în grup,
dar această mamă solitară, e de una singură,
asa că dobândirea hranei necesare familiei sale de trei puiandri,
este mult mai dificilă.
MÂRÂITURI JUCĂUSE
FLUIERĂTURI
Antilopele Kob sunt rapide, cu o vedere excelentă,
asa că pe timp de zi, a prinde una, este extrem de dificil.
Dar pe măsură ce se înnoptează, avantajul trece de partea vânătorului.
RĂGETE DE LEU
RĂGETE REPETATE
Pentru leoaica-mamă, a vâna e o treabă serioasă...
... mult mai bine făcută fără ajutorul celor trei pui zgomotosi.
Mama poartă o zgardă emitătoare,
astfel ca savantii să-i poată monitoriza deplasările,
dar aceasta nu o jenează în vânătorile sale.
În noaptea fără de lună, neagră ca smoala,
atât antilopele, cât si leoaica, sunt constrânse la orbecăială.
Se pot mirosi reciproc, dar leoaica nu-si poate stabili o tintă,
atâta vreme cât nu scoate vreun sunet.
Asa că atât cât kob-ul ugandez se stăpâneste
în a face zgomot si nu-si dezvăluie pozitia, se află în sigurantă.
Între timp însă, puii de leu înfometati si nerăbdători,
s-au băgat în bucluc.
FORNĂIELI
FORNĂIELI DE BIVOL
RĂGETE ÎNĂBUSITE
PUFNITURI SI FORNĂIELI
Cei trei pui ar putea pare periculosi, dar nu au decât zece luni,
si nu vor învăta să vâneze cum trebuie, decât pe la vreo doi ani.
N-au nicio sansă cu acesti bivoli,
dar ocazia de a exersa hăituirea vântului,
este mult prea irezistibilă pentru a o rata.
Între timp, mama lor tocmai a dibăcit ceva.
Sapă la aproape un metru adâncime.
EA MÂRÂIE
După un efort laborios, ea scoate la iveală un mic dejun infim -
aproape o îmbucătură.
Dar satisfacerea foamei proprii, nu e scopul său din această noapte.
Acesti purcelusi de mistret au exact mărimea potrivită pentru leisorii săi,
ca să exerseze omorârea prăzii.
MÂRÂIELI DE LEU SI GUITAT DE PURCELUS
GUITAT DE PURCELUS
GUITăTURI
Ea scoate afară sase purcei si-i păstrează pe toti, pentru progenitura ei.
Cu cât puii învată mai repede să vâneze,
cu atât mai curând vor fi capabili să-si ajute mama.
Ambuscarea nocturnă a prăzii este foarte eficientă,
dar pentru o felină, nu este singura cale de a-si prinde hrana.
Gheparzii sunt cei mai rapizi alergători de pe planetă,
dar aici, viteza nu este utilă fără pândă si furisare.
Va trebui să se camufleze, pentru a se strecura până la tinta lui.
Având doar iarba drept ascunzis, nu se poate apropia suficient pentru un sprint,
iar aceste cornute sunt dintre cele mai rapide antilope Africane,
iar de la distanta aceasta, la o cursă în linie dreaptă, el n-are nicio sansă.
Dar merită încă, să facă efortul de a înainta.
Dar din păcate pentru el, toate sunt într-o excelentă formă.
Un sprint complet este un efort enorm pentru un ghepard aflat în soarele torid.
Înainte de a mai încerca odată, pentru a se reface, el va avea nevoie de ceva timp.
Antilopele precum această specie topi se folosesc de iarba înaltă
pentru a-si ascunde puii de prădători.
Dacă vor sta nemiscati, nu vor fi descoperiti.
Dar ce se petrece dacă vrei să fii văzut ?
Atunci iarba înaltă poate fi o pacoste.
Acest mascul al păsării-văduvă a pregătit un teren de dans, pentru a-si cuceri femela.
Dar mai întâi, el trebuie să-i atragă atentia.
Femelele, modest învesmântate, s-au postat la înăltime.
Când una dă un ocol pentru o privire mai atentă...
.. un mascul dă din el, tot ce poate.
Savanele Riftului se coc sub arzătorul soare African.
Iarba cea lungă devine foarte uscată,
ceea ce o face extrem de vulnerabilă
în fata uneia dintre cele mai puternice forte ale naturii...
TROSNITURI
... focul...
Mii de tone de iarbă uscată sunt numai bune pentru a alimenta un infern în vâlvătăi.
Dar flăcările pot prilejui si ospete.
CIRIPITURI DE PASĂRE
Migratorii lăstuni-de-mal sarjează trâmbele de fum pentru a profita
de minusculele insecte gonite de limbile de foc...
... un chilipir binevenit
pentru o pasăre abia sosită după o călătorie de 1.600 de kilometri, din Europa până-n Africa.
Arată a devastare...
Iarba a ars de-a binelea, la fel si puietii copacilor.
Dar pentru că iarba îsi stochează energia în subteran, în rădăcinile sale,
în doar câteva zile, noi mlădite mijesc prin cenusa fertilă.
Iarba poate fi îndeajuns de dârză pentru a supravietui până si celui mai învăpăiat foc...
... dar aici există o fortă a naturii căreia nu-i poate rezista.
Este o creatură extraordinară,
si iese la iveală doar noaptea.
Un hipopotam are o gură largă de o jumătate de metru,
alcătuită pentru a devora iarba
40 de kilograme la un singur tur nocturn.
Un mâncăcios agitat si nervos, căruia îi place doar iarba mică,
pe care o retează cu buzele sale groase.
Hipopotamii parcurg kilometri, între apus si răsărit,
în căutarea celor mai bune păsuni.
Dar există o limită în incursiunea lor,
ei vor trebui să se întoarcă înapoi si să se cufunde în apă,
înainte de răsăritul soarelui.
GROHĂIELI RITMICE
Apele linistite, de mică adâncime, le sustin flotatia, în ciuda tonajului.
Acum ei se relaxează, dormitează, si socializează confortabil.
Izvorul Mzima se află în Riftul de Est,
o sursă de apă filtrată de lava străveche a Văii Riftului, care nu seacă niciodată.
Un adevărat paradis pentru o mică populatie de hipopotami,
care pasc savana pe o rază de 16 kilometri în jurul izvorului.
Dar acum, zona înconjurătoare se află în ghearele mortale ale secetei.
Fără ploaie, iarba a încetat să mai crească.
Precum toti hipopotamii, turma de la Mzima este legată de iazul său,
astfel că ei nu pot să plece să-si caute noi păsuni.
Dar nu va trece mult si ei vor mânca tot ce se află în raza lor de actiune,
provocând astfel, un dezastru.
Ei vor înfrunta soarele într-o disperată căutare a hranei, dar fără folos.
Slăbiti, ei se îmbolnăvesc si mor...
... dar nu înainte de a fi redus această savană, la o adâncitură plină de praf.
Solul vegetal s-a făcut mici fărâme...
... până si rădăcinile ierburilor au fost distruse.
Această parte a Văii Marelui Rift va avea nevoie de multi ani ca să se regenereze.
În câmpiile din Valea Riftului, precipitatiile sărace vor duce la secete extreme...
... dar pe munte va fi suficientă ploaie, cât să mentină vigoarea ierbii.
TUNETELE BUBUIE SI SE ÎNDEPĂRTEAZĂ
FEMEIE CÂNTÂND UN CÂNTEC AFRICAN TRADITIONAL
TUNETE RĂSUNĂTOARE
Nu se bucură toti de ploaie.
Dar pentru kob-ul ugandez, este o bucurie să nu se mai simtă năpăstuit de foame si sete.
Când norii de ploaie se revarsă peste muntii Riftului de Vest,
ei readuc sesurile la o adevărată explozie a vietii.
GROHĂIELI
TUNETE RĂSUNĂTOARE
Prevalenta vânturilor aducătoare de ploaie, se deplasează conform unui ciclu nord-sud,
în susul si josul continentului.
Sezoanele umede ce rezultă, revarsă averse torentiale
dar nu peste tot odată.
Aceste potopuri răzlete obligă anumite animale
să gonească mii de kilometri în căutarea ierbii proaspăt crescute.
PANORAMĂ
Anual, aproape un milion de sălbăticiuni
urmează norii tunători mai ceva ca vânătorii de furtuni,
migrând din Serengeti până-n Masai Mara.
Si în urma lor vine gazela Thomson ("Tommy").
Tommy este una dintre cele mai mici antilope existente în savanele Riftului.
Talia lor le face foarte vulnerabile la prădători.
Gheparzii acestia le asteaptă, de luni întregi.
Acum au în fine, ocazia să mănânce cât de mult pot.
BÂZÂIT DE MUSTE
Fiecare felină are un stil diferit de vânătoare,
dar camuflarea este întotdeauna de bază
dacă speră la o minimă sansă împotriva gazelei iute de picioare.
Ghepardul este foarte rapid,
dar "Tommy" îl poate fenta mult mai iute si are o rezistentă mai mare.
Orice cursă de vânătoare are doar 300 metri maximum,
dar aceste câteva secunde, decid soarta unei gazele Thomson.
BEHĂITUL ANTILOPEI
STRIGĂTE
Într-o vânătoare echitabilă,
sansa ghepardului de a-si dobândi hrana, este de 50%,
Una dintre cele mai mari rate de succes dintre toate felinele mari africane.
O alunecare nefericită si soarta gazelei este pecetluită.
BEHĂIELI
BÂZÂIELILE MUSTELOR
Pentru ierbivorele savanei, a trăi aici, implică un anumit pret.
Dar abundenta acestor tinuturi ierboase face ca riscul să merite,
iar recompensele sunt atât de tentante,
încât până si primatele si-au stabilit căminul aici.
Normal, primatele sunt locuitori ai pădurii.
A prospera în spatiul deschis al câmpiilor, a fost un pas îndrăznet pentru ele.
Babuinul măsliniu este din putinele maimute
care a făcut un succes din viata de savană.
La ses, siguranta unui animal de talie mică, rezidă în număr.
Dar a convietui într-un grup mare, necesită organizare.
Pentru a evita o gâlceavă permanentă,
babuinii si-au dezvoltat o sofisticată ordine socială.
Puricatul regulat nu se efectuează doar din ratiuni igienice.
Contactul constant este importat pentru legăturile sociale.
Si e o cale optimă de a-ti face prieteni.
Masculii sunt suficient de rezistenti ca să-si poarte singuri de grijă, si vin si pleacă, după chef.
Dar mamele si puii, trebuie să stea laolaltă.
Cei mici sunt foarte importanti pentru stabilirea rangului si a ordinii.
TIPETE DE PUI
Prin acest pui, i se arată mamei sale, locul cuvenit.
Ea trebuie să stea si să asiste la asprul tratament aplicat acestuia,
de către cea mai dominantă femelă
dacă doreste să rămână în grup si să beneficieze de siguranta oferită.
Iar rangul ei inferior, înseamnă că nu are de ales, si că va trebui să-si tolereze opresoarea.
Chiar dacă inegalitătile societătii babuinilor ar putea pare dure,
acest sistem complex de comunicare si relatii
este esential pentru supravietuirea lor în savană.
STRIGăTELE PUILOR
Când se lasă întunericul,
babuinilor nu le mai sunt de folos simturile lor ascutite,
iar ei trebuie să se refugieze în copaci pentru a dormi,
în sigurantă fată de prădătorii nocturni.
Comportamentul babuinilor ne permite întrezărirea
adaptărilor necesare oricărei primate, pentru a supravietui în savană.
Poate că proprii nostri strămosi antropoizi s-au confruntat cu spatiile deschise ale câmpiilor într-un mod similar.
Dar mai există o altă primată în Valea Riftului
care ne poate spune mai multe, despre istoria noastră străveche.
În Pădurea Kibale din Uganda, cimpanzeii îsi astern culcusurile pentru a înnopta.
Ei îndoaie ramurile alcătuind un soi de cuib, pentru a-si asigura un somn odihnitor,
exact cum trebuie să fi făcut si strămosii nostri comuni
cu peste un milion de ani în urmă.
Rudele noastre străvechi ce trăiau în junglele primitive din Africa
aveau în comun cu cimpanzeii actuali, aceleasi creiere dezvoltate si mâini îndemânatice.
Dar cam în acelasi timp în care s-a format Valea Marelui Rift
iar pădurile au fost împinse deoparte, strămosii nostri s-au deplasat
în savane, lăsându-i în urmă pe cimpanzeii înruditi cu ei.
Cimpanzeii sunt si astăzi prea putin adaptati pentru viata de savană.
Postura corpului lor este si acum mult prea aplecată pentru a vedea peste iarba înaltă,
iar membrele lor, nu sunt construite pentru viteză
precum ale antilopelor care-i pot întrece pe predători.
Dar, precum oamenii de azi, strămosii nostri păseau vertical pe două picioare
iar mâinile, le erau libere să poate arme, să vâneze si să se apere.
Mai multă carne în dietele noastre a însemnat o expansiunea creierelor noastre
iar societătile noastre s-au dezvoltat devenind mult mai complexe si mai puternice.
În timp, am devenit stăpânii savanei.
Datorăm succesul nostru extraordinar ca specie acestui loc -
leagănul umanitătii...
... din Valea Marelui Rift African.
ÎNĂUNTRUL MARELUI RIFT
A-i imortaliza pe cimpanzei în timpul somnului în pădurile din Parcul National Kibale
a fost o serioasă încercare pentru echipa de filmare.
Trebuiau să se catăre în uriasii arbori tropicali,
si aceasta, într-o beznă totală.
Dar mai întâi, trebuiau să-i găsească pe cimpanzei,
si aceasta a însemnat să se înjuge, cale de kilometri prin junglă,
la căratul unui bagaj serios.
Iar odată ce i-au găsit, au trebuit să astepte până s-a-ntunecat,
când cimpanzeii si-au înjghebat culcusurile.
Misiunea lor era să ascensioneze în coronament
si să-i filmeze pe cimpanzei dormind - de sus.
PRIMA NOAPTE
Dar aceasta însemna a urca pe un întuneric beznă,
ceea ce a testat evident echipa.
Cimpanzeii îsi instalează culcusurile oriunde, undeva între 4 si 40 de metri deasupra solului,
si niciodată de două ori în acelasi loc.
Prima sarcină era să găsească un copac accesibil urcusului,
fără să perturbe cimpanzeii în vreun fel.
La căderea întunericului,
pentru a "privi" prin frunzis, echipa s-a folosit de obiective de intensificare a imaginii.
Iar cuvântul final, îi apartine expertului la cătărarea în copaci, Tim Fogg.
Nu-i prea grozav.
Noaptea aceasta, pe aici nu-s arbori care să ne poată oferi perspectiva dorită asupra culcusurilor.
E chiar foarte frustrant,
pentru că ei se află acolo...
... sunt vreo sase sau sapte culcusuri chiar deasupra noastră,
si un pic mai încolo pe acea parte,
dar nu e nici un copac mare din care să le aruncăm o privire,
asa că suntem întepeniti aici... ... fără a putea cătăra în această noapte.
Cred că vom lua cu ei, probabil, doar unele instantanee de la sol.
Nu pot vedea nimic. Pot să mă urc până acolo, sper să-mi folosească până la urmă.
Echipati pentru noapte, si-au instalat aparatura pe jos, prin pădure.
Cameramanul Martin Dohrn a pus la punct un nou tip de cameră cu vedere nocturnă,
capabilă să filmeze fără nicio sursă artificială de lumină.
Se numeste cameră de "filmat la lumina stelelor"
si foloseste un intensificator de imagine, ceea ce înseamnă că poate capta
comportamente animale unice, de obicei invizibile ochiului uman.
Uluitor, am reusit să obtinem niste cadre cu cimpanzeii dormind.
Nu e cine-stie-ce instantaneu,
nici măcar unul remarcabil,
dar este probabil, prima dată
când a fost filmat vreodată vreun cimpanzeu dormind în culcusul său din copac.
Este de fapt ca un soi de Big Brother, unul mult mai interesant...
Dar echipa nu e încântată să filmeze doar de la sol.
Încurajati de succesul lor terestru...
A DOUA NOAPTE
... noaptea următoare prinde echipa în urmărirea cimpanzeilor
către o locatie mai adecvată ascensiunii.
E un copac mare, chiar acolo în spate.
Prin intermediul lui, am putea obtine exact perspectiva care ne trebuie.
Arborele imens din spatele aceluia.
- E un copac si mai mare în spatele aceluia. - Mda, asa cred.
Tim îsi lansează catapulta către o cracă, la mare înăltime, în coronament.
Bine. Cred că am obtinut ce voiam.
Cimpanzeii sunt hipersensibili noaptea,
si nimeni nu poate anticipa cum vor reactiona la o echipă de filmare, ce se leagănă deasupra lor.
TIPETE DE CIMPANZEI
A înălta frânghiile în copac, este doar începutul procesului de ascensionare.
Le vom verifica stabilitatea,
si deja mă-ngrozesc cum va fi când vom trage de ele...
Doi dintre noi vor atârna de frânghii pentru a vedea dacă ne vor tine crăcile,
si dacă se rup,
ei bine, habar n-am, va provoca un adevărat haos printre cimpanzei...
Va fi... Dar hai să-ncercăm !
Asigurarea de bază, nu pot urca până acolo fără să văd
dacă ramurile sunt suficient de rezistente să mă sustină, asa că asta e.
Multumit că frânghiile sunt îndeajuns de solide,
Tim se îndreaptă către vârful copacului,
fără a avea vreo idee despre ce l-ar putea astepta în frunzisul junglei.
Ei bine, n-a mers după cum plănuiam într-adevăr, pentru că, hmm...
M-am apucat să mă catăr...
Cablurile lunecau foarte usor, uluitor, si apoi m-am apucat să ascensionez,
iar curând când am atins niste frunze, m-am pomenit cu o mâncărime un pic cam ciudată...
Si de când am atins doar un pic frunzisul, mă simteam... plin de furnicături.
Eram acoperit de furnici extrem de mici care veniseră într-o misiune sinucigasă.
Doar că nu voiau să mă mănânce de viu.
Si am încercat să-mi continui ascensiunea,
asa că am reusit să mai înaintez un pic, iar ele continuau să mă năpădească.
Au început să-mi intre-n mâneci
si apoi au ajuns în jurul mijlocului,
iar după aceea, au pătruns primprejurul gâtului.
Erau peste tot în jurul gâtului,
iar apoi s-au strecurat si în casca de protectie, asa că la un moment dat,
a trebuit să-mi scot casca si să încerc să le scutur de acolo.
Mici creaturi oribile !
Descurajat de furnicăturile de groază, Tim si echipa s-au îndreptat iar către junglă
sperând la o cătărare cu mai mult noroc.
A TREIA NOAPTE
ZGOMOTE DE CIMPANZEI
Este incredibil de aproape.
Sunt la aproape... sase metri poate, mai sus si chiar în spatele meu.
Copacul pe care mi l-am pus în gând, este imediat în acea directie.
Ar trebui să ne ofere un cadru optim către el, în jos... în culcusul său.
Acesta ar fi scopul nostru.
Am constatat că mă aflu exact pe un morman făcut de elefanti.
Doar să-mi dau cu putină alifie contra insectelor.
Îmi voi etansa mânecile cu bandă adezivă,
pentru că voi căuta să tin deoparte furnicile, dacă mai dau de unele si de data aceasta.
Cu angrenajele de escaladare urnite din nou, Tim se înaltă să verifice perspectiva obtinută.
Martin se pregăteste să imortalizeze totul de la sol,
iar cameramanul Nick Turner specializat în cătărări arboricole,
poate în fine, să ia drumul coronamentului.
Si imediat dedesubtul lui, Martin trimite o încărcătură pretioasă:
Singura cameră HD de filmat la lumina stelelor din lume, se află în bagajul său...
... deci hai să nu stăm chiar sub ea, în cazul în care pică.
E o adevărată încurcătură de fire si instrumente pe-aici, vreau să spun că stim unde este precis fiecare,
dar fiecare element trebuie să fie corect legat, astfel că să nu scăpăm nimic.
Sunt tot felul de cabluri, benzi, frânghii si carabiniere, mai peste tot.
Ne aflăm la aproape 15 metri de la sol
iar cimpanzeii se află la circa 10 până la 12 metri distantă de noi, ceva mai jos.
Echipa e aproape de reusită.
Dar chiar înainte de a reusi să filmeze măcar un instantaneu...
TROSNITURI
Ce se petrece ?
... paznicul înarmat a auzit ceva.
Se pare că ne-am pomenit cu niste elefanti care s-au apropiat de noi,
iar noi nu prea suntem siguri ce ar trebui să facem sau ce intentii au ei.
Asa că am lăsat luminile aprinse, ca elefantii să ne poată vedea
si să nu fie luati brusc prin surprindere.
Sunt aproape sigur că ei chiar vor căuta să stea departe de noi...
dar nu se stie niciodată.
Elefantii au o slabă vedere nocturnă.
Dacă se intersectează cu echipa noastră, se pot speria si trece la atac.
Credem că ar putea fi elefanti...
Ne-ar trebui un plan de rezervă.
Probabil că sunt mai degrabă curiosi, decât amenintători, dar...
... nu sunt eu expertul în comportamentul elefantilor.
Planul meu este trec repede dincolo de copac si să mă ascund.
Eventual chiar...
să încerc să mă urc în el.
Probabil acolo sus.
Mă... tem că e maximum ce pot oferi.
Sunteti probabil destul de în sigurantă, acolo sus.
Nu cred că vor fi capabili să doboare acest copac la pământ,
dar mă voi asigura că am reglat totul cum trebuie
pentru a înregistra înainte de a pleca, asa că...
Îmi imaginez că acesti cimpanzei nu vor prea fericiti în compania elefantilor
care dau astfel buzna prin jur.
Neavând nicăieri unde să se ascundă, echipa îsi vede de treabă
iar paznicul se întoarce cu noutăti.
Acolo e un cimpanzeu.
E un cimpanzeu ?!
Da. E aproape.
Esti sigur ?
Da, desigur.
Cimpanzeii îi joacă feste echipei, se pare.
Asa că odată ce temerea generată de elefanti a trecut,
pot trece la filmarea cimpanzeilor în propriile culcusuri, sus în baldachinul junglei.
Camera lui Martin de filmat la lumina stelelor ne oferă o imaginate granulată, în alb-negru,
dar ne permite să vedem în toiul noptii
si să observăm cele mai intime momente ale faunei în sălbăticie.
Aceasta a arătat pentru dată
modul în care se ghemuiesc în vârful copacilor aceste mari antropoide
si cum e posibil să ai în junglă, un somn nocturn confortabil.
Subtitrat de Red Bee Media Ltd
Adaptarea Bubuloimare